Așa cum bine se vede în titlu, va trebui să alegem una dintre cele două forme de plural ale substantivului de genul feminin limonadă. Și, desigur, să argumentăm de ce „limonade”, dacă aceasta este varianta corectă, și nu „limonăzi”. De multe ori pluralul substantivelor este greu de înțeles și de exprimat corect de către persoanele care nu cunosc prea bine limba română, dar care, credem, că se străduiesc să o priceapă. Să nu vă mire faptul că sunt și unii intelectuali, ce-i drept puțini la număr, care, din neatenție, formeză pluralul greșit, fiindcă îl asociază cu cel al altor cuvinte având terminații asemănătoare.
Pe deasupra sunt și lingviști ce susțin că originea variată a cuvintelor limbii române ar fi cauza regulilor utilizate greșit când este vorba de pluralul substantivelor. De aceea au devenit mai permisivi în privința unor forme, mai ales în cazul dubletelor de plural, cum ar fi: nivele- niveluri, boli-boale etc.
Însă, există și situații când forma corectă de plural a unor termeni este doar una: genunchi pentru singularul genunche. S-a realizat și un top al substantivelor folosite greșit la plural: paradă-parăzi și nu parade, ogllindă-oglinzi și nu oglinde, groapă-gropi și nu groape etc. Includem aici și cuvântul limonade, fiindcă el este în atenția noastră, așa cum am precizat de la început.
[rssfeed id='1612173855' template='list' posts=2]Ca să ajungem la „limonade” sau „limonăzi”, este necesar să explicăm că limonadă, sinonim cu citronadă, la numărul singular, este de genul feminin și că, la început, tipurile de substantive terminate în vocala -ă și-au format pluralul prin înlocuirea lui -ă cu -e: casă-case, limonadă-limonade. Atunci de unde vine eroarea, fiindcă este o eroare, „limonăzi”?
Vă precizăm că în timp a apărut un al doilea model cu pluralul în -i în loc de -e. I a fost suprimat, lăsând în urma lui alterarea consoanei precedate. De ex. gradină-grădini. Dar cu o complicație în plus, potrivit academicianului Alexandru Graur. Este vorba de alterarea vocalei din silaba precedentă ladă-lăzi, noapte-nopți, limonadă-limonăzi. Diferența dintre singular și plural s-a adâncit astfel considerabil.
Odată cu influențele romanice, se revine la tipul vechi cu -e: rate, supape, limonade. Înlocuirea/alterarea vocalei precedente, aici -a din limonade cu -ă este valabilă pentru un grai neliterar. Așa cum nu vom spune paradă-parăzi în loc de parade, nu vom pronunța și nu vom scrie „limonăzi” în loc de „limonade”.
Dacă ne ducem și la alte limbi, vom constata că în franceză avem limonade, în germană Limonade, în italiană limonate.
Acum veți spune că un cuvânt precum cadă, de genul feminin, numărul singular, terminat în -ă face la plural „căzi”. Teoretic ar trebui să spunem „cade”. Regula de mai sus care se referă la limonade nu se potrivește, deoarece s-ar confunda cu forma verbului a cădea la prezent, persoana a III-a, mai ales dacă o vedem izolată și nu pusă într-un context.
De ex. El cade pe jos (ne dăm seama că este verb). Într-o propoziție ca: El are mai multe cade pentru fiecare cameră, nu-l putem accepta ca substantiv la plural. Deci, spunem și scriem: El are mai multe căzi pentru fiecare cameră. Cu alte cuvinte, lui cadă i se dă dreptul să înlocuiască consoana -d cu -z și să i se adauge terminația -i de plural.
La sfârșit, puteți cere în liniște, la un pub sau unde doriți să vă dea două/trei limonade și nu două/trei limonăzi. Poate că chelnerul ar înțelege, indiferent cum ați pronunțat ce să vă aducă, dar fiecare dintre noi ne dorim să vorbim îngrijit românește. Ca atare, limonadelor le-ar sta bine pe terasa unde ați poposit. În schimb, limonăzile nu s-ar simți în cea mai potrivită formă gramaticală.
Ileana Mlădinoiu