Fără doar și poate, fiecare dintre noi avem un tată și om mamă, iar numele părinților noștri ne este trecut pe certificatul de naștere. Cu toate acestea, pe unele diplome sau alte documente există un paragraf unde trebuie să fie trecută inițiala tatălui. Află în continuare, când și de ce se folosește inițiala tatălui în documente, dar și în ce situații apare inițiala mamei.
După cum spunea, în unele documente, cum ar fi diploma de Bacalaureat, apare sau ar trebui să apară inițiala tatălui. De ce se întâmplă acest lucru? Ei bine, autoritățile au decis ca pe diplomele de studii să fie trecută și inițiala tatălui, pe lângă datele persoanei care a obținut-o.
În cazul în care tatăl nu este cunoscut, pe documentul respectiv va fi trecută inițiala mamei. Această decizie a fost luată pentru a se putea face diferența între doi oameni ce poartă același nume și prenume. În concluzie, inițiala despre care vorbim este un element distinctiv între două persoane cu același nume.
[rssfeed id='1612173855' template='list' posts=2]„În actele de studii numele titularului, precum și toate prenumele se înscriu fără prescurtări, cu litere mari de tipar, utilizându-se diacriticele. În toate actele de studii se înscriu cu majuscule toate inițialele prenumelor tatălui. Inițialele prenumelor mamei se înscriu în cazul în care tatăl este necunoscut”, după cum stabilește Ordinul Nr. 3844/2016 din 24 mai 2016.
De exemplu, dacă există doi candidați cu numele Mihai Alexandrescu, aceștia vor fi deosebiți prin inițiala tatălui, adică Mihai C. Alexandrescu și Mihai M. Alexandrescu. Este important să menționăm faptul că, în situația în care prenumele părintelui este format din două cuvinte, în document vor fi trecute inițialele de la ambele. La fel se va întâmpla și în cazul părintelui cu două prenume, potrivit shtiu.ro.
Știați că cetățenii unei țări din Europa nu au nume de familie? Mai exact, este vorba de Islanda. În mod surprinzător, islandezii nu poartă nume de familie. Aici se folosește patronimicul, adică numele după tată pe care îl poartă toți membrii unei familii. În cazul fiilor islandezii folosesc sufixul „son”, iar pentru fete se folosește „dottir”.
În această țară încă se menține sistemul arhaic nordic al numelor. Mai precis, dacă un bărbat numit Erik are un fiu pe nume Jon, acesta se va numi Jon Eriksson (fiul lui Erik). În schimb, dacă același bărbat are o fiică pe nume Kristin, ea va purta numele de Kristin Eriksdottir (fiica lui Erik). Dacă în anumite situații există două persoane cu numele Jon, iar pe tații lor îi cheamă Erik, pentru a face deosebirea se folosește numele bunicului.
Pe de altă parte, copiii care nu sunt recunoscuți de către tată vor primi automat un patronimic după numele mamei. În caz că nu știați deja acest lucru, în Evul Mediu, un sistem similar a fost folosit și la noi în țară. De exemplu, în regiunea Moldovei, fetele erau denumite „Aioanei” sau „Amariei”.